KIJEVNAUČFILM Sdružení umělecké animace
VAŇKA ŽUKOV Podle povídky A. P. Čechova
Vaňka Žukov, který před třemi měsíci přišel do učení k ševci Aljachinovi,
nešel na Štědrý den spát.
Milý dědečku Konstantine Makaryči,
píšu ti dopis.
Přeji ti k vánocům mnoho štěstí
a božího požehnání.
Nemám už tatínka, ani maminku,
jenom ty jediný jsi mi zůstal.
Ale včera jsem měl malér.
Vaňko!
Rychle!
Vaňko, pospěš si! Darmožroute jeden!
Vaňko!
...a vzala slanečka a jeho tlamou mi začala píchat do pusy.
Vaňko! Vaňko! Vaňko! Vaňko...
...odvez mě odsud, nebo umřu.
Chtěl jsem utéct pěšky do vesnice,
ale nemám boty a bojím se mrazu.
Dědečku, už není jiná možnost, jen smrt.
Moskva je velké město.
Samé panské domy.
Koní spousta, ale žádné ovce.
A psi nejsou zlí.
Jednou jsem viděl v jednom krámku ve výloze,
že tam prodávají háčky rovnou s vlascem a na každou rybu.
Taky jsem viděl krámy, kde měli různé flinty, jako má pán u vás.
Každá nejmíň za sto rublů.
A moji harmoniku nikomu nedávej.
Zdraví tě tvůj vnuk Ivan Žukov.
Milý dědečku, přijeď.
Slituj se nade mnou, nad sirotkem nešťastným. Všichni mě tu tlučou.
Tuhle mě mistr praštil po hlavě kopytem, že jsem se svalil.
Můj život je k ničemu, horší, než život nějakého psa...
Přijeď...
Dědečkovi na vesnici.
Scénář: N. Len
Režie: Leonid Zarubin
Kamera: A. Menšikov
Skladatel: L. Markelov
Hlas: Klara Rumjanova
Konec
© Kyjevské studio populárně- naučných filmů, 1981